7.3.3. Сучасний монетаризм
Сучасний монетаризм - один із найвпливовіших напрямків економічної думки, який від кінця 1970-х - початку 1980-х рр. багато в чому визначає зміст економічної політики провідних країн світу. Якщо кейнсіанство в середині 1930-х рр. домінувало в системі теоретичних поглядів стосовно характеру форм і методів державного регулювання економічних процесів завдяки своїм рецептам, спрямованим на подолання зростаючого безробіття, яке на той час вважалося найгострішою проблемою, то такою проблемою для монетаризму стала хронічна інфляція, маховик якої дедалі більше прискорював оберти.
Важливо враховувати й інші обставини, що зумовили вихід на провідні позиції монетаристського напрямку економічної теорії Це насамперед інтернаціоналізація виробничого відтворення і системи ринкових відносин. Кейнсіанські рецепти, що використовувалися раніше, торкалися здебільшого внутрішньої економіки і мало зважали на зовнішньоекономічні процеси. Необхідність перебудови господарського механізму диктувалась і умовами нового етапу НТР, що набув інтенсивного розвитку від другої половини 1970-х рр., а також іншими - не лише економічними, а й соціально-політичними, в т.ч. ідеологічними, чинниками.
Ідеї монетаризму як однієї з форм неокласичного напрямку західної економічної думки зародилися ще в 1920-х рр. Як цілісна система економічних поглядів, монетаризм сформувався в 1960-ті рр. Найяскравішою постаттю серед представників цієї школи є М. Фрідман - професор Чиказького університету, лауреат Нобелівської премії в галузі економіки за 1976 р., автор більш як 270 праць.
Вважається, що своїм відродженням монетаризм, як і в цілому неокласичний напрямок економічної думки, зобов'язаний опублікованій 1956 р книзі «Дослідження в галузі кількісної теорії грошей», яка вийшла за редакцією М. Фрідмана. Важливе значення у становленні монета-ризму мала також книга "Історія грошей Сполучених Штатів 1868-1960", написана М. Фрідманом і А. Шварц та видана 1963 р. Публікацією цих книг фактично завершилось формування монетаризму в самостійну течію західної економічної теорії. У 1990-х рр. вплив ідей монетаризму дещо послабшав. Окремі рецепти грошової політики, закорінені в ньому, було піддано жорсткій критиці. Завдяки цьому в деякі з його позицій внесено певні корективи. Одначе загалом вплив монетаризму як одного з провідних напрямків сучасної економічної думки залишається досить суттєвим.
Варто зважити й на те, що монетаризм як економічна теорія має розгалуження. Він об'єднує групи економістів, що по-різному тлумачать ті чи інші аспекти економічної теорії та політики.
Різнобічність монетаризму породжує неоднозначність, що існує в економічній літературі з приводу визначення основного змісту цього напрямку економічної теорії. Найпоширенішою є концепція, що в загальному (широкому) застосуванні монетаризм представляє теорію, яка вивчає вплив грошей і грошово-кредитної політики на стан економіки в цілому. Монетаризм у вузькому (конкретнішому) визначенні трактується як відповідна "система теоретичних поглядів, згідно з якою
регулювання грошової маси є визначальним чинником впливу на динаміку грошових доходів". У підручнику Е.Дж. Долана, К.Д. Кемпбелл і Р.Дж. Кемпбелл зазначено: монетаризм - школа економічної думки, котра акцентує увагу на змінах у кількості грошей, що перебувають в обігу, як визначальної функції цін, доходів і зайнятості.
Відповідно до цього визначення монетаризм ототожнюється з кількісною теорією грошей. "Те, що ми звикли називати кількісною теорією грошей, - відзначає М. Фрідман, - тепер називається монетаризмом". Однак в одному з підручників із теорії грошей та банківської справи наголошується, що «визнання обмеженості методу класичної кількісної теорії є наріжним каменем школи монетаризму". У зв'язку з цим вважається, що монетаризм являє собою не просто кількісну теорію, а сучасний варіант кількісної теорії грошей. Ідеться про використання монетаризмом лише методологічної основи класичної кількісної теорії. За твердженням М. Фрідмана, поняття «кількісна теорія» використовується як термін, що "характеризує радше загальний підхід, аніж безпосереднє визначення самої сутності теорії монетаризму".
У західній літературі широко представлена думка про те, що поняття "монетаризм" не слід пов'язувати з чітко визначеною теоретичною концепцією. Мова йде про розуміння монетаризму як грошової політики держави, що може спиратися навіть на протилежні одна одній теоретичні бази. Керівник англійської школи монетаристів Д. Лейдлер з приводу цього пише: "Я трактую це поняття як певну політику, відповідно до якої робляться спроби встановити контроль яад динамікою загального рівня цін через регулювання росту відповідних грошових агрегатів. Якщо ж казати про специфічні різновиди цього поняття, - продовжує англійський вчений, - то необхідно зазначити, що монетаризм репрезентує політику, спрямовану, з одного боку, на зменшення темпів інфляції способом відповідного скорочення обсягів грошових агрегатів, а з іншого - на підтримку стабільності цін через забезпечення постійних темпів пропозиції грошової маси".
Конкретизуючи це визначення, представник чиказької школи монетаризму, один з авторів книги "Дослідження в галузі кількісної теорії грошей" професор Селден пише, що монетаризм слід розуміти як поєднання двох основних принципів:
1) гроші мають значення, іншими словами, зміни у кредитно-грошовій сфері спричиняють вирішальний вплив на загальну господарську кон Юнктуру;
2) центральні банки спроможні контролювати кількість грошей в обігу.
Найбільш суттєвими положеннями сучасного монетаризму, які стосуються теорії грошей та грошової політики, є положення, визначенні у підручнику "Гроші та кредит" за загальною редакцією доктора економічних наук, професора М.І. Савлука [2]: вільна ринкова економіка, що базується на приватній власності, є потенційно здатною до повного саморегулювання, якщо певні зовнішні сили цьому не заважають. Тому якщо насправді в економіці є такі явища, як періодичні кризи, безробіття, інфляція тощо, то це результат впливу саме таких зовнішніх сил. Зокрема, в названій праці "Історія грошей Сполучених Штатів. 1868-1960" М. Фрідман та А. Шварц довели, що світова економічна криза 19291933 рр., яка розпочалася у США, була спровокована помилковою монетарною політикою ФРС, що призвело до надмірного скорочення пропозиції грошей і платоспроможного попиту.
-
Грошова сфера у монетаристів є відносно самостійною, відокремленою від сфери реальної економіки. Оскільки грошова сфера безпосередньо пов'язана з діяльністю держави (через емісію грошей та монетарну політику), то вона не може бути внутрішньо збалансованою і є потужним джерелом дестабілізації для сектора реальної економіки.
-
Грошова сфера повинна бути центральним об'єктом державного регулювання, щоб створити найсприятливіші умови для повної реалізації можливостей ринкового механізму саморегулювання. При цьому держава має регулювати грошову сферу переважно економічними методами, щоб максимально виключити пряме втручання в економічну діяльність суб'єктів ринку. У цю вимогу не вписуються фіскально-бюджетні методи економічного регулювання як надто жорсткі. Тому монетариста зосередили основну увагу у своїх дослідженнях на методах та інструментах монетарної політики.
-
Аналіз динаміки грошової маси (пропозиції грошей) та динаміки кризових явищ в економіці США приблизно за 100 років, проведений М. Фрідманомта А. Шварц, довів, що номінальний обсяг ВВП перебуває у тіснішому кореляційному зв'язку з пропозицією грошей, ніж з інвестиціями та генеруючою нормою процента, які визнаються кейнсіанцями вирішальним чинником впливу на економіку. Динаміка ВНП, а значить і цін, чітко, тільки з деяким відставанням, йде за динамікою маси грошей в обороті. Тому монетариста знову в центр уваги поставили кількісний чинник, який безпосередньо, а не через процент та інвестиції, впливає на кон'юнктуру ринку, ціни і виробництво. На цій підставі вони
-
вважали регулювання пропозиції грошей важливим способом запобігання кризовим явищам, згладжування коливань ділового циклу.
-
Як послідовні прихильники кількісної теорії монетаристи спираються у своїх дослідженнях на формулу "рівняння обміну" І. Фішера:
-
М ■ У=Р Ц (7.3) Різниця в тому, що І. Фішер робить наголос на впливі грошового фактора (кількості грошей) на ціни, а монетаристи - на впливі цього чинника на обсяг номінального валового продукту. Проте ця відмінність не заперечує принципової тотожності їх позицій щодо центрального положення кількісної теорії - про вплив кількості грошей на ціни. Адже величина Р • О-це фактично обсяг валового національного продукту. Тому рівняння обміну можна записати так:
-
М*У=ВНП, (7.4) де ВНП— номінальний валовий національний продукт.
-
Подібною до кількісної теорії є й позиція монетаристів щодо швидкості грошей та її впливу на економічні процеси. Вони стверджують, що величина стабільна на коротких часових інтервалах і змінюється лише на довготермінових інтервалах, проте зміни ці відбуваються плавно і можуть легко передбачатися. Це дало підстави монетаристам абстрагуватися від чинника Уу визначенні впливу М на рівень цін на всіх часових інтервалах, у чому вони повністю солідаризуються з представниками класичної кількісної теорії.
-
• Монетаристи по-новому сформулювали: М - По- Ц, тобто розглянули, як зміна кількості грошей (М) впливає на попит (По) і через нього на ціни (Ц). Цей механізм видався досить ефективним, оскільки тривалість передатного процесу є короткою і можливість впливу на ціни через регулювання М досить висока. Це дає можливість оперативно регулювати збалансованість попиту і пропозиції на ринку через пропозицію грошей.
-
Однак такий "передатний механізм" обмежується лише процесами, що відбуваються у сфері обміну і зовсім не зачіпають сфери виробництва (так званого "чорного ящика"). М. Фрідман пояснює механізм, що прихований у "чорному ящику", через портфель активів, якими володіють усі економічні суб'єкти. Власники таких портфелів звикають до певної структури цих активів, зокрема до співвідношення грошових запасів і запасів інших активів (фінансових та не фінансових). Якщо пропозиція грошей (М) зростає, звична структура активів порушується, і щоб її відновити, економічні суб'єкти будуть більше купувати інших активів, у
-
тому числі матеріальних, що підвищить попит на товарних ринках і стимулюватиме розширення виробництва.
-
• Визнавши регулювання пропозиції грошей (М) головним напрямом регулятивного впливу держави на економіку, монетаристи могли, подібно до кейнсіанців, сповзти на інфляційні позиції. Адже нарощування пропозиції грошей (М), у їхньому трактуванні, само собою приводить до зростання платоспроможного попиту, що "тягне" за собою розширення номінального ВНП. Останнє може бути як за рахунок збільшення виробництва реального ВНП, так і за рахунок зростання середнього рівня цін, тобто інфляції.
-
Щоб виключити таку можливість, М. Фрідман запропонував «грошове правило» довгострокової грошової політики, за яким держава повинна підтримувати помірне, постійне збільшення пропозиції грошей пропорційно до середньорічних темпів зростання ВНП та очікуваної інфляції. Згідно з цим правилом, приріст маси грошей в обороті визначається за формулою, яка дістала назву "рівняння Фрідмана":
-
АМ=АР+ьу, (7.5)
-
де д М - середньорічний темп приросту маси грошей за тривалий період, %;
-
д Р ~ середньорічний темп очікуваної інфляції, %;
-
Ау - середньорічний темп приросту номінального ВНП, %.
-
Монетариста внесли певні корективи в постулати класичної кількісної теорії, зокрема визнали:
-
що на тривалих часових інтервалах Змінюється, що ускладнює зв'язок між Мі Рта робить їх динаміку непропорційною;
-
між зміною Мта її проявом у сфері цін і виробництва існує певний часовий лаг, який теж ускладнює зв'язок між М та Р і повинен враховуватися в монетарній політиці;
-
ці два явища грошового механізму, по суті, виключають два постулати кількісної теорії - пропорційності й однорідності, і вони замінюються постулатом асинхронності в динаміці М і Р;
-
держава у своїй монетарній політиці повинна орієнтуватися не на поточні проблеми, а на перспективні - передусім на підтримання цін на стабільному рівні. Сучасний монетаризм дістав широке визнання в економічній науці, а його рекомендації- в економічній практиці. Його сила полягає:
-
у введенні жорсткого правила поведінки для держави в грошовій сфері, що діє подібно до золотого стандарту;
-
у простоті, легкості і надійності вирішення надто складних суспільних
-
проблем (послаблення циклічності, підвищення рівня зайнятості, подолання інфляції тощо) -для цього достатньо тримати під жорстким контролем грошову пропозицію, заборонити будь-які вільності з боку держави у регулюванні грошової сфери;
-
у надто простому способі визначити винуватця тих чи інших економічних та соціальних негараздів - ним є орган, який допустив надмірне зростання, або надмірне скорочення М в обороті;
-
у явних симпатіях монетаристів до приватного підприємництва, захисті його від надмірного втручання з боку держави, пропозиціях створити для нього найсприятливіші конкурентні, фіскальні, монетарні тощо умови для розвитку.
- 1.1. Економічна сутність грошей та концепції їх походження
- 1.2. Історичні аспекти зміни форми грошей та їх характеристика
- 1.4. Роль грошей у ринковій економіці
- 1.5. Історичні аспекти походження гривні
- Тестові питання для контролю знань студентів
- Тема 2
- Грошовий оборот і грошова маса
- 2.2. Модель грошового обороту. Сутність грошових потоків
- 2.3. Поняття грошової маси, грошові агрегати та грошова
- Основними принципами формування грошових агрегатів є:
- 2.5. Суть закону грошового обігу
- Практичні завдання
- План (логіка) викладу і засвоєння матеріалу:
- 3.2. Структура грошового ринку
- 3.3. Попит на гроші
- 3.4. Пропозиція грошей
- 2. Пряме фінансування може здійснюватися двома способами:
- Тема 4
- Грошові системи
- План (логіка) викладу і засвоєння матеріалу:
- 4.1. Грошова система: сутність, структура та основні її
- Елементи
- * Грошова система - це форма організації грошового обігу, що
- Основні елементи грошової системи
- Види грошових знаків та купюрність грошових знаків
- Тема 4. Грошові системи 105
- Розрахункові документи
- Характерні риси
- Система готівкових розрахунків
- Принципи готівкових розрахунків
- Емісійно-касове регулювання Організація та регулювання готівковими розрахунками
- Контроль за дотриманням касової дисципліни
- 4.3. Види грошових систем та їх еволюція
- Тема 4 Грошові системи 123
- 4.4. Становлення та розвиток грошової системи України
- *** Тестові питання для контролю знань студентів
- Тема 5
- Інфляція та грошові реформи
- План (логіка) викладу і засвоєння матеріалу:
- 5.1. Інфляція в ринковій економіці: фіскальні та грошові аспекти.
- 5.2. Грошова реформа як інструмент стабілізації грошового обігу.
- 5.1. Інфляція в ринковій економіці: фіскальні та грошові аспекти
- 5.1.2. Види інфляції та її наслідки
- 5.7.5. Показники вимірювання інфляції
- Україні
- І етап (1985 - 1991рр.)
- Основні характеристики
- Наслідки
- 5.2. Грошова реформа як інструмент стабілізації грошового
- 5.2.1. Сутність та види грошових реформ
- 5.2.2. Особливості проведення та результати грошової реформи в Україні
- Тестові питання для контролю знань студентів
- Тема 6
- 6.2. Валютний курс і фактори, що впливають на нього
- 6.3. Світова валютно-фінансова система та її еволюція
- 6.4. Шляхи встановлення національної валютної системи України
- 6.5. Валютне регулювання і валютний контроль як інструменти стабілізації валютної політики в Україні
- 6.6. Платіжний баланс та золотовалютні резерви в механізмі валютного регулювання
- Практичні завдання
- Тестові питання для контролю знань студентів
- 7.1. Загальні методологічні основи кількісної теорії грошей
- Таким чином, основні напрямки кількісної теорії грошей подані у схемі, (рис.7.1). 7.2. Основні постулати абстрактної теорії грошей
- 7.2.1. Номіналістична теорія грошей
- 7.2.2. Металістична теорія грошей
- 7.2.3. Марксистська теорія грошей
- 7.3. Напрями монетарної теорії грошей
- 7.3.1. Класична кількісна теорія грошей
- Сума цін товарів
- Число обертів грошової одиниці
- 7.3.2. Неокласична кількісна теорія грошей
- "Кон'юнктурний"варіантМ.І. Туган-Барановського. Наприкінці
- 7.3.3. Сучасний монетаризм
- 7.4. Основні аспекти грошово-кредитної політики України у світі сучасних монетарних теорій
- Тестові питання для контролю знань студентів
- Тема 8
- Основні положення капіталоутворюючої теорії кредиту:
- * Капітал, який має специфічну форму відчуженості - не
- Дебіторська і кредиторська заборгованість.
- Суб'єкти іпотечного кредитування:
- Класифікація видів міжбанківського кредиту. 8.3. Сутність, організація та технологія банківського кредитування
- Й Практичні завдання
- Задача 1.
- Задача 2.
- Тема 9
- Фінансові посередники грошового ринку
- План (логіка) викладу і засвоєння матеріалу:
- 9.1. Сутність та функції фінансового посередництва.
- 9.2. Фінансово-кредитна система та характеристика її елементів.
- 9.1. Сутність та функції фінансового посередництва
- 9.1.2. Функції фінансового посередництва
- 9.2. Фінансово-кредитна система та характеристика її
- Елементів
- 9.2.2. Банківські інститути
- II етап
- IV етап
- V етап
- 4. До специфічних функцій фінансового посередництва належать:
- Тема 10
- Центральні банки
- План (логіка) викладу і засвоєння матеріалу:
- Роль, значення та організація діяльності центральних банків.
- Створення, статус, принципи організації та функціонування Національного банку України.
- Реалізація грошово-кредитної
- Тема 10 Центральні банки 313
- Тема 10 Центральні банки 315
- Тема 10 Центральні банки 317 підфункцій, позаяк більшою мірою виступає як результат здійснення останніх.
- Етапи Характеристика етапу
- Б) лімітів позабалансових зобов'язань,
- Характеристика Правління Національного банку України
- Функції Правління Національного банку України
- Повноваження Правління
- Національного банку
- 10.3. Грошово-кредитна політика Національного банку України та її роль у стабілізації економіки України
- ??? Тестові питання для контролю знань студентів
- Тема 11
- План (логіка) викладу і засвоєння матеріалу:
- 11.2. Загальна характеристика операцій банку. Пасивні та активні операції комерційних банків
- Перелік операцій, на які Національний банк України надає банкам банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення
- II. Операції, які банки мають право здійснювати за умови отримання
- Операцій
- Операції з формування власних ресурсів включають:
- 11.4. Тенденції розвитку банківського ринку України
- Тема 12
- Їх співробітництва з україною
- 12.1. Міжнародні фінансові інституції
- 12.2. Міжнародний валютний фонд і його діяльність в
- Досвід і перспективи співпраці України і Міжнародного валютного фонду.
- 12.3. Світовий банк як група кредитно-фінансових установ та основні його напрямки співробітництва з Україною
- Група Світового банку
- Світовий банк та основні його напрямки співробітництва з
- Україною.
- Основні проекти Світового банку в Україні.
- 12.4. Регіональні фінансово-кредитні установи
- Участь єбрр в реформуванні економіки України.